- Cu bine, băieţi. - Taci, Croker! Încă n-ai ieşit.
- Scuze, dle. - Baftă, Charles.
Aminteşte-i nevesti-mii de mine!
- Aşa am să fac, Harry. - Salută lumea liberă, Charlie.
La revedere.
Bun-rămas, dle Bridger.
- Şi-a luat bun-rămas de la mine. - Fiindcă pleacă, dle Bridger.
Câtă vreme nu se mai întoarce, puţin îmi pasă.
Se aude că vrea să dea o lovitură în Italia.
Sper că îi plac spaghetele.
În închisorile italiene, se servesc de patru ori pe zi.
CORPUL DIPLOMATIC
Eşti ultima persoană pe care aşteptam s-o văd, Lorna.
Am numărat zilele.
Zău? Atunci de ce n-ai venit niciodată să mă vizitezi?
Ştii bine că nu e mediul meu preferat.
Ai fi vrut să-ţi strâng mâinile peste masă,
printre soţiile înlăcrimate şi în urletele copiilor lor?
Gardienii m-ar fi privit lung, crezând că ascund ceva în rochie.
- Mi-a fost dor de tine. - Serios?
Ţi-am aranjat să mergi la croitorie mai întâi.
Apoi îţi vei comanda o cămaşă...
Această maşină aparţine ambasadorului pakistanez.
- Serios? - Ca de obicei.
Am ieşit din puşcărie acum 5 minute şi mă trezesc într-o maşină furată.
Ţi-am pregătit o ieşire somptuoasă, scumpule!
Du-mă la croitorul meu.
Sunteţi foarte elegant, dle, deşi v-aţi îngrăşat puţin.
Am fost în America.
- Am mâncat hamburgeri. - Serios?
Mă bucur că aţi ieşit. Adică, că v-aţi întors.
Nu vreau să fiu nepoliticos, dar vremurile s-au schimbat.
Adrian, când am intrat în puşcărie, cămaşa asta era ultimul răcnet.
Şi ce-ai ispăşit? Condamnare pe viaţă?
Poţi să duci hainele astea la muzeu.
Uite ce am să fac.
- Voi lua cămăşile astea acum. - Revoltător.
Voi lua cămăşile astea. Tu le împachetezi.
Şi te mai rog ceva. Scurtează-mi mânecile. Nu-s gorilă.
Iată maşina, dle Croker.
Veţi vedea că am păstrat-o în cea mai bună stare.
Vă pornesc eu motorul.
Ca să ascultaţi zgomotul.
Cum vi se pare?
- Ascultă! - Poftim?
- Ascultă! - Unde sunteţi?
Nu ştiam unde sunteţi.
Eram în spate.
Al doilea carburator ar trebui să tragă mai mult aer.
- Aşa credeţi? - Ascultă.
- Cred că aveţi dreptate... - Mă ocup eu. Stai aici.
Deschide capota, te rog. Mulţumesc.
- Aş vrea s-o ţii deschisă. - Ce anume?
- Capota. - Desigur.
Mulţumesc.
- N-am prea... - Da. E în regulă.
- Vreţi doar s-o... - Ţine-o bine. Mulţumesc.
E în regulă.
- Am găsit defecţiunea... - Vă descurcaţi?
Am remediat-o. Era neînsemnată.
Acum e în regulă. Poţi s-o laşi jos.
- Pot s-o las? - Da. Trag eu închizătorul.
- Îţi mulţumesc. - Cum vă simţiţi în ea?
- De mult n-am mai intrat în ea. - Aveţi dreptate.
Am stat mult timp departe de maşina asta.
Presupun că aţi fost în India vreo doi ani.
- Da, am vânat tigri. - Serios? Splendid.
Plata pentru locaţie, dle.
- Cât este? - 200 de lire sterline.
Dacă insistaţi, putem amâna plata.
Se oferă recompense pentru împuşcarea tigrilor.
- În acest caz... - 50 de lire pe tigru.
- Nu e nevoie să plătiţi acum. - Ăsta e un teanc de 200 de lire.
- Nu trebuie să plătiţi acum. - Fii liniştit.
Se vede că aţi împuşcat o sumedenie de tigri.
Da, am tras cu o mitralieră.
Dl RJ Williams, este chemat la recepţie.
- Lord Croker. Sunt aşteptat - Apartamentul 602, alteţă.
Aveţi şi un mesaj.
Mulţumesc.
BECKERMAN CAMERA 1666, LA NOAPTE
Bun venit, Charlie!
Închide uşa. Se face curent.
Doamnelor?
- Charlie! - Bun venit, Charlie!
- Dragul meu, Charlie. - Ciao!
- Scumpul meu, Charlie! - Mă bucur să te văd, Charlie.
M-am gândit să-ţi fac un cadou.
- Foarte frumos. - Ce preferi?
Totul.
- Unde vă e soţul? - A murit.
În Alpi, într-un accident auto. N-a fost întâmplător.
În cazul ăsta, planul a căzut.
- O clipă, dle Croker. - Da, dnă Beckerman?
Geanta asta e pentru tine.
Ce este? Un premiu de consolare?
Sunt planuri pe care soţul meu nu a avut timp să le termine.
- Voia să le termini dumneata. - Serios?
Spuneţi-mi, ce parte din planuri
nu a avut timp să le termine soţul dv?
Nu ştiu. Mâine dimineaţă la ora 6 plec la New York.
Păcat.
Totuşi... ne rămân 4 ore libere.
Lar dv încă purtaţi doliu...
Charlie Croker, eu am murit.
- Salut, Roger. - Am aranjat să primeşti un material
- de la soţia mea în Anglia. - L-am primit.
Trebuie să găseşti sprijin financiar pentru lovitura asta.
Neapărat, Charlie. Fiindcă este un plan genial.
Gândeşte-te o clipă. Un oraş în haos,
un jaf rapid
şi patru milioane de dolari, printr-un ambuteiaj rutier.
Patru milioane dolari?
Acesta e oraşul Torino, capitala industrială a Italiei.
Cel mai modern din Europa, renumit pentru arhitectura sa, şi în curând,
pentru cel mai mare jaf din secolul 20.
Acesta e convoiul blindat FIAT. Porneşte săptămânal de la aeroport.
Niciodată nu transportă mai puţin de patru milioane de dolari.
Cred că putem s-o golim.
Ca să ajungă la destinaţie, convoiul trebuie să străbată
unul din cele mai aglomerate sisteme rutiere din Europa.
Sistemul e controlat prin camere de luat vederi
şi de un computer care se află în Centrul de Control Rutier din Torino.
Dacă poţi intra în această încăpere,
vei provoca cel mai mare ambuteiaj rutier din istorie.
Toate străzile din oraş vor fi paralizate.
Atunci vei avea şansa să ataci convoiul.
Foarte frumos.
Unu: Neutralizezi camerele TV
care supraveghează ruta convoiului.
Te vor ajuta aceste dispozitive.
- În regulă. - Doi:
Intri în clădire şi introduci acest program în computer.
- Am priceput. - El va provoca ambuteiajul.
În regulă.
Trei: Vei ataca convoiul în stilul tău inimitabil, Charlie.
Patru: Vei fugi din oraş,
pe singura rută care nu va fi blocată de trafic.
Detaliile despre această rută le vei găsi în această mapă.
În doar două ore, vei trece Alpii şi vei ajunge în Elveţia.
În trei ore, banii tăi vor fi la adăpost într-o bancă din Geneva.
- Dă lovitura, Charlie! - Am s-o dau, Roger.
Patru milioane de dolari, printr-un ambuteiaj rutier.
De la Brighton am încasat 15.000 de lire până acum.
- Bună ziua. Freddie Drăguţul? - Croker! Nu eşti în Italia?
- Vreau să stau de vorbă cu Bridger. - Pentru tine este "dl Bridger".
E vorba de o lovitură.
Dacă e vorba de Poşta Centrală, e programată săptămâna viitoare.
Lovitura asta e mai mare decât tot ce-a reuşit Bridger până acum.
Dacă e Banca Angliei, iese din discuţie.
DI Bridger ţine foarte mult la economia tării.
Întocmai, Freddie! Spune-i lui Bridger că e în străinătate
şi va ajuta la redresarea balanţei de plăţi a acestei ţări.
Nu cred că deţii un plan
care să aducă un profit pe măsura pretenţiilor dlui Bridger.
Freddie, este o lovitură mare.
Tu nici nu ştii să scrii "mare".
M-A-R-E. Mare.
Aşadar... Butch Harry, explică-ne afacerea Fulham.
Afacerea Fulham... S-a împotmolit momentan.
Ce mai faceţi? Ce-aţi zice de o mică plimbare?
Salut, Hazel. Ieşi la lumină, scumpule.
Bravo.
N-ai mai văzut de mult viaţa de noapte, nu?
Unde e lanterna aia afurisită?
TOALETA
- Bună seara, dle Bridger. - Croker!
Am planuri pentru o lovitură.
Dispari de aici.
Aici am toată logistica. Hărţi, scheme, planuri...
Cineva te-a pus să-mi faci asta.
Te-a plătit ca să-mi strici scaunul şi să-mi distrugi sănătatea.
Nu, dle Bridger. E important. Patru milioane de dolari. În Europa.
Piaţa Comună. În Italia, la uzina FIAT.
- Te afli în toaleta mea. - Vă rog, citiţi planul.
Ieşi din ea.
Vă simţiţi bine, dle Bridger?
Vă simţiţi bine?
E bine.
Aş putea să fac o propunere americanilor.
Ei recunosc tinerele talente şi le dau o şansă.
Dle guvernator, cineva a pătruns în toaleta mea, aseară.
- În toaletă? - Exact.
- A pătruns? - Exact.
Îmi pare nespus de rău.
Un englez are anumite locuri sfinte.
- Mi-am cerut iertare, Bridger. - Era şi cazul.
Nu-ţi faci datoria cum trebuie. Închisoarea Maiestăţii Sale
împiedică oamenii să iasă afară, dar şi să intre în ea.
Ilustrezi perfect administrarea indolentă şi lipsită de imaginaţie
care duce de râpă această ţară!
- Doriţi să mai adăugaţi ceva? - Nu, dle guvernator.
Apropo, dle Bridger, aţi recunoscut persoana
care v-a deranjat atât de brutal?
Nu l-am văzut niciodată.
Vreau ca Charlie Croker să primească o bătaie bună.
- Da, dle Bridger. - Freddie Drăguţul s-o facă.
- Da, dle Bridger. - Nu vreau să fie lichidat.
Ci doar să primească o săpuneală.
Înţeleg ce vreţi să spuneţi.
Serios, Keats? Câtă imaginaţie din partea ta!
V-am adus cele două volume ale Comerţului Anglo-American.
Şi Balanţa de Plăţi a Marii Britanii ediţiile 1966 şi '67.
V-am adus şi The Illustrated London News.
La ce-mi trebuie, Keats?
- Are un reportaj despre regină. - Frumos din partea ta.
Mă întrebam dacă nu aţi vrea să vă încununaţi cariera
cu o lovitură la casa regală.
Keats, viaţa nu înseamnă doar spargeri.
- Da, dle Bridger. - Apropo...
Am remarcat că anumiţi tineri din Sectorul E
nu se ridică la imnul National de la sfârşitul vizionării TV.
Spune-le să se ridice, altfel vor intra în dizgraţia mea.
- Da, dle Bridger. - Poţi pleca.
Spune-i lui Freddie Drăguţul.
Am înţeles.
ACORD DE 140 MILIOANE DOLARI ÎNTRE CHINA ŞI ITALIA
- Acum e momentul, Fred. Haide! - Stai o clipă.
Luaţi-vă şi hainele mizerabile! E bărbatul meu şi teritoriul meu.
Să nu vă mai întoarceţi aici!
Charlie a fost prins în flagrant.
Ieşi afară, Charlie. Unde eşti?
Ştiu că eşti în casă. Degeaba te ascunzi.
- Ai adus trei puicuţe aici. - La hotel, nu te-a deranjat.
A fost un cadou pentru eliberarea ta.
N-am apucat să mă simt bine.
Şi nici acum n-am apucat. Fiindcă ai dat buzna peste noi.
- Ştii de unde vin acum? - De la poliţie, nu?
Da, fiindcă am furat maşina ambasadorului
şi n-am plătit camera la hotel. M-ai lăsat singură acolo.
Nu-ţi ieşi din fire! Ştiai regulile jocului.
M-ai lăsat în voia sorţii.
- Pedeapsa obişnuită, nu? - 24 ore în arest.
- M-am simţit umilită. - Cum ai reuşit să ieşi?
Ambasadorul Pakistanului a fost foarte drăguţ.
- Foarte drăguţ? - La fel şi directorul hotelului.
Ştiam că vei ieşi basma curată.
Fără ajutorul tău, bineînţeles.
- Lorna, am fost ocupat. - Am văzut!
Am văzut ce ocupat erai când am intrat. Vreau să pleci.
Dacă nu mă crezi, greşeşti!
- Poliţia, Charlie! - Ce le-ai spus?
- Crezi că le-aş spune ceva? - Bineînţeles că da.
'Neata.
Salut, Croker. Am venit să te felicităm din partea dlui Bridger.
Asta e situaţia, Charlie.
Ascultaţi, băieţi, nu puteţi bate un om fără pantaloni.
- Nu-i aşa? - Bine, trage-ţi pantalonii.
Lăsaţi-mă în pace!
- L-ai vizitat pe Croker? - Da, dle Bridger.
- Vreau să-i faci o nouă vizită. - Nu cred că o să se bucure.
- Mă interesează planul lui. - Dle Bridger...
Trebuie să înţelegi că avem un nou obiectiv.
Chinezii vor plăti uzinei FIAT patru milioane de dolari în aur,
drept avans pentru construcţia unei uzine auto lângă Peking.
Dar Croker...
Croker e omul potrivit. Are toate calităţile necesare.
E un meci de fotbal la Torino cu o zi înaintea transportului.
Anglia-Italia. Suporterii englezi i-ar putea acoperi mişcările
şi chiar să-l ajute, la nevoie.
Avem o singură problemă. Ne trebuie un expert informatician
care se va ocupa de partea tehnică.
Cel mai reputat e profesorul Peach. L-am văzut la televizor.
- Spune-i lui Croker să-l racoleze. - Cum?
- Poate profesorul e incoruptibil. - Freddie, drăguţule,
orice om e coruptibil.
Fratele meu nu mai este printre noi.
- Nu. - Vreţi să spuneţi că...
Nu e ceea ce credeţi.
De fapt, e într-un azil.
Am luat cea mai bună decizie, pentru binele lui.
Era gravă, dră Peach?
- Spuneţi-mi Pam. - Era gravă?
- Ce anume? - Boala fratelui dv.
Din păcate, foarte gravă.
- Păduchele-de-flori e îngrozitor. - Într-adevăr.
Pentru a nu intra prea mult în detalii,
a fost descoperit... în camera de oaspeţi.
- Ce făcea, dră Peach? - Unde?
- În camera de oaspeţi. - Da, acolo.
Ce făcea?
Ceva obscen. Cu Annette.
- Cu "antena"? - Annette.
Fata a fost îngrozită, desigur.
- Firesc. - Doriţi un ceai?
Ceai. Doriţi o ceaşcă?
- Da, sunteţi amabilă. - În regulă.
Scuzaţi-mă o clipă.
Annette? Serveşte ceaiul în camera de oaspeţi, te rog.
N-ar trebui s-o chem aici. Prezenţa ei e provocatoare.
Ea este Annette.
Dle profesor Peach, înţelegeţi ce vă propun?
Tu ai muşchi, eu am creier. Nu sunt prost.
O colaborare, nu-i aşa? Afară este un catarg.
- Catarg? - Catargul din curte.
Dacă aş pune o oglindă convexă în vârful lui,
la 27 grade vertical şi 42 orizontal, aş vedea în dormitorul Matroanei.
Însă cineva ar trebui să o monteze pe catarg.
Eu singur n-aş putea. Îmi trebuie un colaborator.
- E o femeie corpolentă. - N-aţi văzut puicuţele italiene.
- Sunt corpolente? Astea-mi plac. - Sunt gigantice.
- Serios? - Sunt foarte corpolente.
Vom purta ciorapi de damă pe cap?
- Dv nu veţi purta. - Păcat, fiindcă mi-ar place.
I-aş fura o pereche Matroanei.
Vă scoatem de aici cât ai clipi.
N-aş vrea s-o las pe Matroană cu... necazuri din pricina mea!
- E corpolentă. - Priviţi pe fereastră, dle profesor.
- Ce să văd? - Uitaţi-vă la maşina mea.
- Ce maşină? - Acolo.
Domnilor... Puţină atenţie, vă rog.
Vom da o lovitură în Italia
şi aş vrea să vă cunoaşteţi între voi.
Mai întâi, Bill Bailey. El va fi secundul meu.
Îl cunoaşteţi pe Bill. Tocmai a ispăşit 3 ani la Parkhurst.
E un om de treabă. Vă puteţi bizui pe el.
Apoi este ieşirea. Vom fugi cu 3 automobile Mini Cooper.
Vor fi conduse de Chris, Tony şi Dominic.
Bun venit, băieţi.
Aceşti aristocraţi vă vor scoate din Torino
mai repede decât orice şofer. Reţineţi asta.
Când vom ajunge în Alpi, ne vom muta într-un autocar.
Autocarul va fi condus de William, aici de faţă,
poreclit William Voinicul, din motive evidente.
Am ajuns la dl profesor.
El se va ocupa de computerul de la Torino.
Nu vreau să-l ironizaţi fiindcă este intelectual.
Ştiu că are câteva obiceiuri excentrice,
însă trataţi-l ca pe un prieten. E foarte important în operaţiune.
În final, aş vrea să-i cunoaşteţi
pe băieţii care vor acţiona cu mine.
Arthur, Frank, Rozzer, Coco,
Yellow, pe Freddie Drăguţul îl cunoaşteţi.
Roger, Dave şi Lorna vor forma o rezervă din 3 maşini rapide,
în caz că lucrurile merg prost.
În regulă? E o lovitură foarte dificilă,
iar pentru reuşita ei trebuie să acţionăm ca o echipă.
Asta înseamnă că trebuie să faceţi tot ceea ce vă cer.
Vine Charlie.
Pregătim echipamentul de ridicare.
De ce stai degeaba? Fă şi tu ceva.
- Supraveghez lucrarea. - Atunci, grăbiţi-vă.
- Rozzer? - Are probleme cu diferenţialul.
- Spune-i să se grăbească. - Grăbeşte-te.
Modificări pentru Europa.
Inversează poziţiile farurilor. Sunt halogene?
- Da, şefu' - Perfect.
Cele din aur sunt prea scumpe, aşa că vom folosi din plumb.
O să suporte greutatea?
- O să suporte greutatea? - Da, sigur.
Fereşte-ţi faţa, Charles.
- Cum merge? - Bine, dar nu-mi place culoarea.
E frumoasă. Dă-i bătaie.
- Chiar îi trebuie atâta echipament? - Aşa spune el.
Nu. Trebuia să frânezi, Chris.
Îmi pare rău, Charles.
- Câte maşini ne-au rămas? - Două.
Trimite-o pe următoarea. Sper să înveţe de data asta.
Cum adică, au fost scoase din uz?
Au fost câteva accidente, dle Bridger. Vă promit că nu vor mai fi.
Cinci, patru, trei,
doi, unu.
Detonează.
Trebuia să arunci în aer doar portierele!
Cum e noua ta casă, Fred?
Foarte frumoasă, dle Bridger. Mulţumesc.
Cu plăcere.
Beckerman şi-a făcut bine temele.
Ieşirea e posibilă, însă dificilă.
Atacul se va desfăşura în această piaţă.
Trebuie să se încheie în maximum 3 minute.
Vom accidenta câteva bătrâne, dar vom reuşi.
Aţi înţeles ce aveţi de făcut?
Bill, vino aici.
Cele două transportoare vor veni pe aceste două străzi.
- Şi vor bloca şoseaua principală. - Bine. Roger.
Arthur şi Lorna parchează cele trei maşini,
ca să putem fugi cu ele dacă lucrurile merg prost.
Corect. E ora 12:10. Duba cu lingouri va intra în piaţă
şi va fi împinsă încet spre centru.
Vom folosi o metodă clasică.
Ocolim ambuteiajul prin muzee.
Apoi intrăm în subteran. Şi ieşim la această biserică.
Dificultatea este aici.
Dacă o maşină de poliţie ajunge aici
înainte să trecem podul, suntem pierduţi.
Dar trebuie să ne asumăm acest risc.
Duba cu lingouri este aici. Corect? Dominic.
Ne urcăm în cele trei Mini Cooper în spatele Pieţei.
Corect. Arthur.
Noi vom aduce Land Rover-ul în piaţă.
Vei spune "piazza".
- Scuze, Charlie. Piazza. - Land Rover-ul este în piazza.
Vom intra chiar în spatele obiectivului.
Exact. Şi apoi acţionăm.
Podul va fi blocat de trafic,
deci singura ieşire posibilă va fi de-a lungul digului,
care se întinde la marginea podului.
Am o singură observaţie de făcut, dle Bridger.
Mult noroc.
Keats, ar fi bine să aranjăm... o înmormântare.
- Sunteţi gata de plecare? - Da, dle Bridger.
Aţi studiat planurile cu minuţiozitate?
- Da, dle Bridger. - Aţi pus totul la punct?
- Da, dle Bridger. - Aţi trecut cu vederea un lucru.
Mafia. O să vă aştepte.
În toate secvenţele din film, se vede un mafiot.
Dacă îl urmăreau pe Beckerman, ne vor urmări şi pe noi.
Sper că nu v-aţi răzgândit?
Ştii cu cine vei avea de-a face?
- Da. Cu Mafia. - Da. Cu Mafia.
Vei fura o jumătate de tonă de aur, în plină zi,
de sub nasul lor. Nu o să le pice bine.
- De aceea l-au ucis pe Beckerman. - Este prestigiul lor în joc, nu?
Da, este prestigiul lor în joc.
Dacă vrei să dai lovitura asta, va trebui să învingi.
Dacă vei da greş, să nu te gândeşti să te întorci,
decât în sicriu.
Cine sunt indivizii aceia?
- Şoferii. - Mi-au distrus maşinile.
S-au perfecţionat, dle Bridger.
Tu i-ai selectat, nu?
DI Bridger trebuie să rostească un discurs.
- Ce-ai spus? - Discursul dv.
Ne-am adunat aici pentru a-i aduce un omagiu adoratei Tanti Nellie.
Ne-a educat cum se cuvine şi ne-a învăţat să fim loiali.
Nu uitaţi acest lucru în următoarele zile.
Mai trebuie să ţineţi minte că, dacă nu vă întoarceţi cu marfa,
Nellie se va răsuci în mormânt.
Apoi, ea o să sară afară şi o să vă pocească mutrele.
FREE ENTERPRISE
Dave, te îndrepţi spre Torino pe şoseaua din vale. Dă-i drumul.
Voi trei veţi merge pe şoseaua B. Nu depăşiţi viteza legală.
Puteţi pleca. Tu vei însoţi autobuzul, Freddie.
William, mergi cu autobuzul pe şoseaua principală. Dă-i drumul!
Voi mergeţi cu mine. Vom face un ocol prin munţi.
Unde e Peach?
Îţi închipui că suntem într-o excursie cu şcoala?
Ce păcat că oamenii nu sunt la fel de frumoşi ca florile.
Ia-ţi florile şi urcă în maşină.
Grăbeşte-te.
DI Croker?
Eu sunt.
Acum 6 săptămâni, un prieten al dv a suferit un accident pe acest drum.
- Şi ce-i cu asta? - Vrei să vezi cum s-a întâmplat?
Bine.
I-ai pierdut banii de asigurare.
Pe Beckerman l-a costat viata. Aurul va sosi mâine.
Tu crezi că îl poţi sălta
ca pe o pungă de zarzavaturi dintr-un supermarket?
Ce plan de acţiune ai?
Scuză-mă o clipă.
Dl Bridger îşi închipuie că poate înfrunta Europa din puşcărie?
E maşina ta?
Da.
Frumoasă maşină.
E achitată?
Foarte nostim.
Ai face o mare greşeală dacă ne-ai ucide.
În Marea Britanie, sunt 250.000 de italieni.
Vor avea mult de suferit.
Fiecare restaurant, cafenea, cofetărie, cazinou şi club de noapte
din Londra, Liverpool şi Glasgow, va fi devastat.
Dl Bridger o să-i alunge în mare.
Domnilor, până în Anglia aveţi mult de mers pe jos.
Aceea este direcţia. La revedere.
Îl salut pe vărul nostru american, Signor Francesco Cosca,
şi pe încântătoarea lui soţie.
Ridic paharul în cinstea lui Signor Altobani şi a frumoasei lui soţii,
drept mulţumire pentru ospitalitate!
Îl felicit pentru felul cum i-a pus la punct pe englezi azi-dimineaţă.
Eu n-aş fi atât de liniştit în privinţa englezilor, vărule.
N-ar îndrăzni ei!
Nu sunt atât de proşti pe cât par.
Lumânări!
Domnilor, avem motive să credem că sunt aici.
Toţi pasagerii să se îndrepte spre Poarta 5 pentru îmbarcare.
- Ai paşaportul? - Cred că da.
Prezinţi biletele şi apoi paşaportul.
În drum spre avion, nu te uiţi în stânga sau dreapta.
- Priveşti drept înainte. - CONTROL ÎMBARCARE
Geneva, vă rog. Ai înţeles? Nici în dreapta.
- Nici în stânga, ci înainte. - Stânga. Drept înainte.
Şi nu te opreşti.
Am plănuit că vom sta aici.
Planul s-a schimbat.
- De ce, Charlie? - Fiindcă tu eşti un pericol.
Vezi tipii aceia înarmaţi?
Dacă ne apropiem, ne ciuruiesc.
Nu vreau să te mai implici.
- Charlie? - Da.
Îţi pasă de mine?
Urcă în avion. Ne revedem la Geneva.
Pregăteşte un ceai.
Cu bine, Charlie!
Urcă în avion.
Te iubesc!
- Salut, Charlie! - Salut, băieţi.
- Salut, Charles. - Salut, Chris.
- Înainte de plecare... Bill? - Da, Charles?
Ardeţi toate cutiile.
Nici o amprentă nu va rămâne în casă.
- Dar purtăm mănuşi, Charles. - Nu se ştie niciodată.
- Unde e toaleta? - În spate.
Spălaţi mânerul şi scaunul. Să nu rămână amprente pe closet.
Aici este locul de operare.
- Ştiţi să ajungeţi acolo? - Ştim şi noi să citim o hartă.
Veţi păstra harta în memorie. Pe asta o voi arde. Aveţi întrebări?
Nu mai avem cele trei maşini rapide. Ce facem dacă lucrurile merg prost?
Pune-ţi mănuşile. Alte întrebări?
- Ne sincronizăm ceasurile? - La naiba cu ceasurile!
Să fiţi acolo la fără un sfert, şi să nu vă împotmoliţi în trafic.
Altceva?
Perfect. Puteţi pleca.
Încă ceva.
În această ţară, se circulă pe celălalt sens al drumului.
- Bill? - Da, Charlie?
- Bill! - Da, Charlie?
Arde harta asta, te rog.
Bine, Charlie.
- Bill? - Da, Charlie?
- Să dispară şi lucrurile astea. - Da, Charlie.
- Oamenii mei sunt într-o cârciumă. - Ştiu unde să le plaseze?
Da, camerele TV se văd pe acoperişuri.
- Nu vreau să mă cert. - Eu stau în faţă, tu în spate.
Vrea să stea în faţă, lângă şofer.
- Eu ameţesc în spate. - În spate, mă cuprind migrenele.
- N-o să fiu în stare de nimic. - Tu nu vei avea ameţeli.
Tu nu vei avea nici o migrenă.
Veţi sta cu toţii în spatele şoferului.
Vrei să stau în spate? Ştii că am astm.
Dacă mai scoţi un cuvânt, Arthur... Ai priceput?
Aduceţi toate obiectele personale.
Scoateţi tot ce aveţi. Pixuri, portofele, paşapoarte,
fotografiile iubitei. Şi cărţile de joc de acolo.
- O să am nevoie de ele. - Bagă-le aici!
Scoateţi talismanele, banii, deschizătoarele de sticle.
...la Londra, am fost prins când încercam ceva.
Ce este?
- Am intrat pe recepţie! - Să auzim. Măreşte volumul.
Măresc volumul.
- Ce chestie grozavă! - Ce chestie grozavă?
- Au terminat de încărcat aurul.
În regulă. Îmbrăcaţi-vă.
Daţi-i drumul.
Dă-i drumul.
- Grazzie. - Molto bene, tată.
Să mergem.
Cum pot să ajung pe strada Corso Garibaldi?
Străini afurisiţi...
Scuză-mă.
La naiba cu tine!
Grand Prix afurisit!
- Ce naiba se întâmplă? - Un ambuteiaj rutier.
- De fiecare dată e mai grav. - Am pierdut convoiul.
Fiţi pregătiţi.
Suntem ca într-o saună.
Gura, Arthur. Ce tot îndrugă acolo, Franco?
- Se vaită din cauza ambuteiajului. - Vor fi şi alte motive, imediat.
- Fiţi calmi. - Ia-ţi picioarele de aici!
Calmaţi-vă şi păstraţi liniştea.
Nimeni nu mai vorbeşte în afară de mine.
Acum! Intră în faţa ei.
Puneţi-vă căştile.
Ţineţi-vă bine.
Ocoleşte-o. Opreşte în faţa ei.
Opreşte tunul de apă!
În regulă, Bill.
Veniţi aici!
Înapoi!
Descărcaţi!
Unde vă duceţi? Terminaţi descărcarea!
Urcaţi în maşini.
Dacă intră cineva, îl loviţi.
Gata, Charlie. Am terminat.
Voi trei mergeţi la dubă. Urcaţi în maşini.
Urcaţi în dubă.
Dă-i drumul odată!
Luaţi-o din loc!
Fiţi mai veseli, dobitocilor!
Doar am reuşit, nu?
Au intrat pe-acolo.
Aş mânca un cal!
Baftă!
Ce s-a întâmplat?
Totul e dat peste cap!
Chestia asta ar putea costa oraşul 3 milioane de dolari.
În curând, totul va fi în ordine.
Opriţi traficul la intrarea în oraş.
Apasă acceleraţia, Tony. S-au apropiat cam mult.
Atenţie, e Charlie!
Găseşte ieşirea aia afurisită. N-o să ne învârtim până mâine.
- Manzo? - Da, dle.
Verifică toate trenurile de la gară.
Verifică listele de pasageri de la aeroporturile Linate şi Malpensa.
Asta a fost o operaţiune mare. Cei care au acţionat la început
probabil au plecat cu avionul.
- Verifică autostrăzile. - Poliţia se va ocupa de asta.
Noi îi cunoaştem, poliţia nu. Pregăteşte-mi avionul.
Nu pot ieşi din învălmăşeala asta.
Dacă au plănuit ambuteiajul ăsta, au plănuit şi evadarea.
- N-ar strica să ţii pasul cu grupul. - Bine!
Pune-ţi o dorinţă.
Sunt în spatele nostru. Accelerează şi-i pierdem.
Mai repede, Dominic.
Aţi auzit, dle? Au reuşit!
Toţi oamenii vă ovaţionează. Au reuşit.
- Ce au reuşit, Keats? - Să dea lovitura, dle!
Bridger!
Aliniază roţile cu rampele!
Şi apoi frânezi, altfel ajungem în cabină!
Creşti viteza pe rampă, accelerezi şi...
Gata! Urcă acum!
Ţine-te bine.
Fii foarte atent.
Coborâţi cu toţii. Începeţi să descărcaţi aurul.
Eşti gata, Charlie?
Acum!
Eşti gata, Charlie?
Acum!
Gata?
Acum!
Afară cu toţii!
Lasă berea! Urcaţi.
Haideţi.
Dă-i drumul, William!
Rămâneţi pe loc.
Nu vă mişcaţi.
Ne legănăm pe marginea prăpastiei. Veniţi spre mine, foarte încet.
Foarte încet. Nu vă mişcaţi brusc.
Apropiaţi-vă cât mai mult de capătul acesta.
Atenţie, Bill!
Aurul trage autocarul în jos. Va trebui să-l aducem aici.
Înapoi!
Staţi nemişcaţi. Nu faceţi nici o mişcare.
Nu încercaţi să ieşiţi pe uşă. Altfel, ne prăbuşim.
Retrageţi-vă cât mai departe, ca să mă contrabalansati. Acum...
Mai rezistaţi puţin, băieţi. Am o idee grozavă.